ФАНТОМАС СЕ РАЗВИХРЯ
Пушки за почест!
Саби за почест!
От името на президента на Франция и с дадените ми правомощия
ви удостоявам със званието Кавалер на почетния легион.
Поздравления.
За почест!
Само допреди година Фантомас тероризираше обществото.
Но френският народ никога не пада духом.
Той знае, че в критичните моменти от историята
винаги се е появявал един герой -
Баяр, Бонапарт, Жана д'Арк...
Да, г-н комисар, преди година вие рискувахте живота си
по суша, вода и въздух,
преследвайки Фантомас.
Един дребен функционер,
който не блести с красота,
най-обикновен французин, посредствен,
с невзрачна външност,
се опълчи на врага и го изблъска в леговището му.
Такива синове ражда Франция.
Да живее комисар Жюв!
Още веднъж поздравления, уважаеми.
Въпреки огромното си вълнение, държа да приобщя към почестите
журналиста Фандор и неговата безстрашна годеница.
И вашата гръд, госпожице,
е достойна да се окичи с този орден. - Благодаря.
Фантомас не се е появявал от цяла година.
Благодарение на съюза между полицията и пресата
се отървахме завинаги от Фантомас.
Простете, г-н комисар, спешно е. - Извинете ме. Подръжте ми чашата.
Искрени поздравления, Фантомас.
До нови срещи!
Научноизследователски център
Проф. Маршан, добър ден.
Фантомас! - Стреляй!
Ще ви помоля да дойдете с мен.
Пазете му главата!
Тревога! Вземете оръжието! Затворете вратата!
Стреляйте!
Качете го в колата.
Пак се започна!
Само материал за Фантомас ли ти роди главата?
Той е отвлякъл проф. Маршан. - Според показанията
никой не е видял Фантомас. - Да, защото всички са мъртви.
Пак ще ме обвинят, че всявам паника и обезсърчавам полицията.
Вече чувам комисар Жюв... - Това е скандално!
Тук съм, за да заклеймя машинациите
на един безскрупулен журналист, разпространяващ лъжи! Вижте!
Гласувах му доверие, ценях го... Уви, той не се е променил!
Нито методите му, гонещи една-едничка цел -
да увеличи тиража, тормозейки почтените граждани!
Сигурен ли сте, че проф. Маршан не е отвлечен от Фантомас?
Сигурен съм и ще ви кажа защо.
Няма звук.
Отдръпнете се и без съпротива!
Какво става? - Не го допускайте, направете нещо!
Фантомас! - Да, това съм аз - Фантомас.
Това е невероятно! - Приятелят ми Фандор е прав.
Аз отвлякох проф. Маршан.
Видяхте ли!
С негова помощ ще създам страховито оръжие.
Изненадата ще е пълна.
Още малко търпение.
Скоро ще бъда господар на света.
Възстановете картината, бързо!
Прекъсване по технически причини, за което молим да ни извините.
Имаме ли връзка с кулата? Пуснете музика!
След броени секунди програмата ни ще продължи.
Не тази камера! Веднага прекъснете! Пуснете Беко, Адамо!
Направо не е за вярване!
Колко забавно! Така се изложиха!
Г-н комисар, с дадените ми правомощия
и от името на президента
ви обявявам за пръв некадърник на страната!
Нямах късмет... - О, имахте, и то голям късмет,
че ви наградихме преди този телевизионен фарс!
Ако... - Какво си мърморите?
Ако това отличие не е достойно... ако аз съм недостоен за него,
отнемете ми го, да остана без него. - Ама моля ви се!
Искам да се покажете достоен за гласуваното ви доверие!
Застрашено е бъдещето на света! - Нямаме достатъчно влияние...
Щом за Фантомас мозъкът на един професор е толкова ценен,
ваш дълг е да докажете, че мозъкът на главата на полицията е безценен!
Имате мозък, използвайте го! И променете методите си!
Променете методите си! Свърши се спокойната полицейска работа!
Имате мозъци, използвайте ги!
Ами ако някой 00-нещо си пръв арестува Фантомас?
Ще изглеждате като некадърници! Ще станете за смях! Вие накъде?
На инструктаж. - Закъсняхте! Довиждане!
Мащабните акции, които само плашат врага, са отживелица!
На мода са тайните агенти с джаджи! - С какво?
Казахте ли нещо? - Аз попитах какво значи "жажи".
Джаджа!
Свръхсекретно изобретение за изненадване на противника!
Не сте ли гледали шпионски филми? Както и да е!
Ще направя демонстрация. Чакайте тук.
Бертран, заплашете ме с оръжие. - Не бих си го и помислил.
Това е заповед!
Голям смях...
Изненада!
Ама че работа! - Ето това е джаджа.
И сега вече да сте мъртъв. - А, ясно.
Нищо не ви е ясно. Седнете си!
Разяснявам.
Проектор!
Този шлифер чисто и просто е снабден с изкуствена ръка.
Вие там, слушате ли? - Да, да.
Повдигането на истинската ръка
придава на изкуствената същото движение от долу на горе.
Оказваме се с вдигнати ръце, напълно уязвими пред врага,
но внезапно изпод шлифера се появява втората истинска ръка.
стреля и сте спасени. Разбрахте ли?
Вие, свалете ми шлифера.
Бързо.
За онези, които схващат бавно...
За онези, които схващат бавно, ще обясня подробно принципа.
Гледайте внимателно. Вдигам, свалям, вдигам...
Гледайте отзад, отпред...
Схванахте ли? Хубаво.
Това беше.
Благодаря, много мило.
Ето и една друга джаджа, също мое изобретение.
Джобна подводница. - Това е ракета, глупако.
Не, това е пура. Огнестрелна пура.
Винаги си нося по няколко.
Тук е тютюнът.
Тук - барутът.
Тук е часовниковият механизъм за възпламеняване.
Нагласява се и пурата стреля 15-20 секунди след запалването.
В спешни случаи отхапвате крайчето и изстрелът е незабавен.
Ще демонстрирам. Бертран, елате.
Ще видите как, пушейки небрежно с ръце на гърба,
може да се отървете от противник. който ви държи на прицел.
Бертран, огънче. Гледайте.
Лекичко.
Нагласявам на 15 секунди.
Така, имаме 15 секунди.
Започваме да броим. Едно... Дръпнете се, глупако!
Седем, осем, девет...
Липсва ви самообладание! Седнете си на мястото!
Искам да сте отпуснати, не да подскачате като зайци!
Умът да контролира тялото - психосоматизъм!
Когато ви наблюдават, трябва да сте спокойни.
Спокойни, много спокойни!
Благодаря на проф. Льофевр,
че дойде на тази пресконференция.
Професоре, ще ви помоля да отговорите на въпросите,
които ще ви зададат - С най-голямо удоволствие.
Някой има ли въпроси?
Моля.
Ако правилно съм разбрал,
изследванията ви са допълвали тези на проф. Маршан.
Да.
Разграничаваме се от другите научни изследвания.
Двамата с проф. Маршан сме учени, изучаващи хипнозата.
Целта на общите ни усилия е да изобретим уред,
способен да изстреля телепатичен лъч.
който ще контролира мисълта
и ще изпраща заповеди на разстояние.
Ако успеете,
ще можете да превърнете всеки в послушен робот.
Очевидно, но бъдете спокоен,
намеренията ни са най-почтени.
А тези на Фантомас?
Да, с такова оръжие в ръцете си
той наистина може да стане господар на света.
Бъдете спокойни. Без резултатите от настоящите ми изследвания
проф. Маршан няма да постигне успех.
Съвсем скоро Фантомас ще отвлече и него.
Би било ужасно. - Просто прекрасно!
Какво? - Даде ми чудесна идея, скъпа.
Ще предизвикаме Фантомас. - Как?
Имай ми доверие.
Добър ден, господине. Заповядайте.
Виждал съм ви някъде.
Познавам ви, сигурен съм.
Жалко, че не помня имена.
Казвам се проф. Льофевр.
Не, аз съм проф Льофевр.
Аз също, стига да нямате нищо против.
Но как така?
Елате да видите с очите си. Елате.
Виждате ли? Удивителна прилика, нали, професоре?
Невероятно!
И отговорът е съвсем простичък.
Свалям това...
И това...
Готово, професоре.
Невероятно, признавам.
Не се обиждайте, младежо,
но този тип шеги отдавна не ме развеселяват.
Не бих си позволил да се шегувам с вас,
но така ще избегнете неприятностите
и ще запазите световния мир. - Световния мир ли?
Елате да поговорим в кабинета ми.
Карате ме да се нагърбя с огромна отговорност!
Друг начин няма. - Да видим дали съм ви разбрал.
Фантомас ще отвлече Фандор, мислейки го за проф. Льофевр.
Но Фандор ще може да се защити.
И Фантомас ще падне в капана. Гениална идея, Елен...
Нали може да ви наричам Елен?
Веднага ще говоря с комисар Жюв. - В никакъв случай!
Идеята не е негова, ще я отхвърли. - Така ли мислите?
Пък и това ще бъде нашата тайна. - Нашата тайна?
С човек като вас ще успеем. - Така е.
Фантомас вече не е единственият, способен да си направи лице.
Предизвиквам го със собствените му оръжия.
Нека замина вместо вас за Рим
Защо? - Както сам казахте.
без вас проф. Маршан няма да е от полза на Фантомас.
Той ще направи и невъзможното, за да ви отвлече.
Колко забавно ще е! - Грешите, познавам го.
Нека заема мястото ви. Свикнал съм да рискувам.
И ако Фантомас падне в капана, имаме всички шансове да го спрем.
Училище "Сент Андре".
Видя ли го как се облещи?
Почакайте, нехранимайковци, ще бъдете изключени.
Кой се правеше на Фантомас? - Мишу.
Но как? - Беше се качил на раменете на Жак.
Какво става? - Пак е изключен, представяш ли си?
Такъв брат е истинска напаст! - Но бях втори по физическо.
Качвай се. Утре заминаваме за Рим!
Оставя ли го вкъщи, ще подлуди квартала.
Ще дойде с нас в Рим. - Как пък не!
Пътешествията формират характера, нали, Мишу?
Господа, Фантомас ще се възползва от научния конгрес в Рим,
за да атакува.
Но каква ще е целта му? Да отвлече проф Льофевр.
Каква ще е нашата мисия? Да пазим проф Льофевр.
Щом Фантомас се появи да го отвлече, ние ще го арестуваме.
Но това чудовище знае безброй хитрости.
Проектор!
Само преди година чрез маските. чиято тайна вече ни е известна,
Фантомас извърши злодеянията си
не само с лицето на журналиста Фандор,
но и с моето. Виждате голямата прилика.
Както знаете, проф. Льофевр ще се качи довечера на влака за Рим.
Не гледайте външния вид, а кой кой е.
Кой кой е? - Кой който си е, си е той.
Кой той? - Никой, гледайте кой кой е!
Извинете, имате ли огънче?
Благодаря ви.
Може ли?
Ей, по-внимателно.
Всичко върви добре, г-н комисар.
А нашият журналист Фандор?
А Фандор - нашият журналист? - Пише на машина в купето си.
Наглеждайте Льофевр. - Моля?
Наглеждайте Льофевр.
Хайде, пермесо, ставайте. Ариведерчи, добър апетит.
Пардон.
Късна вечеря! Късна вечеря!
Чувам ви. - Всичко върви по план.
Ученият е в 27-и вагон, купе 33.
Продължете наблюдението. Ето инструкциите за Рим.
Късна вечеря! Късна вечеря!
Тихо. Късна вечеря!
Как върви? - Идеално.
Фантомас скоро ще ме отвлече, ако дотогава не съм се задушил.
Бедничкият!
Чакайте ме тук. Късна вечеря!
Късна вечеря!
Какво сладко старче си!
Вече знам, че ще остана с теб завинаги.
Късна вечеря...
Това е истинска любов. - Защо?
Когато те целувам, чувам звънчета.
Леле мале! - Какво има?
Ах, тези жени! Женен ли сте? Тежко ви!
Вашето алиби не може да кара на любов и вода.
Кога ще вечеряме? - Добре, да вървим.
Ела при нас по коридора.
Колко странно!
Затвори вратата, Мишу. - Идвате ли?
Идват. Всички вътре!
Късна вечеря! Късна вечеря!
Заповядайте на тази маса.
Късна вечеря! Късна вечеря!
Вие двамата наблюдавайте съседния вагон!
Късна вечеря!
Отворете. - Заспал е, учените си лягат рано.
Отворете! - Нямаме право.
Ама... - Отваряйте без повече приказки!
Късна вечеря...
Няма го! Професорът е изчезнал!
Отлетял е...
Отвлечен е през прозореца от Фантомас!
Може да е паднал. - Фантомас е тук, идиот такъв!
Всичко ще ви кажа. само се успокойте.
Сетих се! Фандор е в съседното купе.
Той е отвлякъл професора. Следователно Фандор не е Фандор.
Г-н комисар... - Фандор не е Фандор!
Напротив! - Не, Фандор е Фантомас.
Също като миналата година, си е направил маска на Фандор
и в момента плюска ли, плюска във вагон-ресторанта.
Нека ви обясня... Оставете ме да обясня!
Проф. Льофевр е Фандор.
Не, Фандор е Фантомас и... Ей, внимавайте.
Бързо, арестувайте Фантомас! Арестувайте го!
Никой да не слиза от влака!
Арестувайте го, той е Фантомас! Чупка!
Какво му става на комисаря?
Арестувайте го! Той е Фантомас!
Този път, Фантомас. си разкрит. Веднага сваляй маската!
Внимавай, Елен. Не позна ли комисар Жюв?
Хотел Хилтън
Хулиган! Ах, ти, нехранимайко! Ще ми паднеш!
Колко работа ми отвори!
Какво правите? Чии са тези обувки? Ето ги моите там!
Защо не си вършите работата? Сега ще се оплача на управителя!
Все едно...
Какво търсите тук? - Може да подслушват професора.
Кой професор? - Фандор
Къде е Бертран? - Под леглото.
Бертран, тук ли сте? - Тук съм, ето ме.
Е? - Няма микрофони, г-н комисар.
Не ме наричайте "г-н комисар".
Агентите на Интерпол са наоколо, за да пазят учените.
Аз съм тук инкогнито. Няма никакъв комисар.
Няма микрофони, няма комисар, нищо! - Къде е Фандор?
В банята. - Готов ли е?
Почти. - Почти готов.
Докъде стигнахте? - Слагам мустаците и очилата
и съм на ваше разположение. - Идеално!
Съзнавате ли. че ако още във влака ми се бяхте доверили,
досега да сме заловили Фантомас?
С ваша помощ, г-н комисар, ще свършим чудесна работа.
Остава да предизвикаме Фантомас. Аз ще ви държа под око.
Среща в 11 ч. за обиколка на забележителностите.
Дръжте се естествено, тук сме инкогнито.
Каква е целта на Фантомас? - Да отвлече проф. Льофевр.
А къде е професорът? - В Париж.
Не, той е пред вас - Фандор, дегизиран като Льофевр.
Да, г-н комисар. - Обръщайте се към мен с отче.
Вие сте викарият, а аз - отчето.
В момента проф Льофевр - тоест Фандор, е на въдицата.
Риба ли лови? - Не, той е стръв, примамка.
Щом Фантомас се появи, ще скочи върху рибаря... професора,
а ние - отгоре му! Ясно? - Да, отче.
Да не изпускаме Фандор от очи.
Не се разсейвайте!
Виж го ти него!
Какво казва? - Не знам.
Ама какво ми говорят?
Май искат да го кръстите. - Да го кръстя?!
Не мога, аз...
Льофевр!
Добър ден. Нека ви помогна.
Благодаря. - На вашите услуги.
Проф. Льофевр, моля да направите изявление за телевизията.
Никакви изявления - Само няколко думи.
Не настоявайте... - Направете път, момчета.
Вярвате ли в летящи чинии? - Разбира се.
Дори съм убеден, че марсианците са навсякъде около нас.
Всички ще ме вземат за глупак.
Защо не се показват по-често?
Защото...
Според мен се страхуват от журналистите.
Не мога да повярвам! Трябва да отида!
Още сега. Тръгвам.
14-и международен научен конгрес
Аз съм фотографът на професора. - Не се допускат фотографи.
Няма ли тук свобода на пресата?! - Това е научен конгрес.
На всяка цена трябва да вляза. - Съжалявам.
Дами и господа, струва ми се, че вече всички сме тук
и можем да започваме. Моля да седнете.
Насам, професоре.
Щастлив съм да посрещна скъпия ни колега проф. Льофевр.
Г-н председател, простете, че закъснях
и че нямам глас.
Простудих се във влака.
Съжалявам.
Това е моят секретар.
Дами и господа,
позволете първо да изкажа съжалението си
за нашия клет колега проф Маршан,
подло отвлечен от Фантомас.
Обявявам 14-я научен конгрес за открит.
Искате думата ли?
Събратя, горд съм, че всички сме отново тук,
за да изложим идеите си
и да обсъдим резултатите от своите едногодишни изследвания
в името на научния прогрес.
Благодаря ви, че дойдохте на този конгрес
и че съзнавате значимостта му.
Резултатите от нашите изследвания са толкова важни,
че предлагам занапред да се събираме всяка година.
Планът е прост.
Подмамвате проф. Льофевр извън залата.
Отвличате го, а аз заемам мястото му.
Така никой няма да забележи отсъствието му.
Истинският професор ще бъде в ръцете ни
и ще мога да открадна документите необезпокояван от никого.
Моля.
Дами и господа, ние познаваме възможностите на науката.
Наш дълг е да обединим усилията си
и да поведем борба срещу чудовището.
Знаете си задачите.
Ти ще извикаш професора на телефона.
Марсианци! Ще им дам аз едни марсианци!
Такси!
Г-н председател, искам думата. - Моля.
Уважаеми колеги, аз считам,
че ужасният Фантомас не бива да нарушава спокойствието ни.
Съгласен съм с проф. Андерсън... - Търсят ви по телефона.
От Ню Йорк. - Благодаря.
Трябва да сторим всичко по силите си.
Фантомас да не заплашва други учени - Търсят ме.
От Ню Йорк. - Но не бива да вземаме в свои ръце
нещо, което е в компетенцията на полицията.
Благодаря ви, че подкрепихте тезата ми.
Нека не губим повече време
и да се спрем само на въпроси, свързани с науката.
Съгласни ли сте? Тогава да преминем към дневния ред.
Насам, моля.
Тук ще говорите на спокойствие.
Както сам виждате, съпротивата е безсмислена.
Последвайте тези господа.
Хванете го!
Какво става вътре? Веднага отворете!
На три разбийте вратата! Едно, две, три!
Ставайте!
Бързо! - Какво чакате?
Едно, две. три!
Не го щадете! Това не е професорът!
Горе ръцете!
О, не...
Какво ще кажете, Фандор?
Добре че се появих, а? - Къде е Елен?
Пред сградата.
Този път няма да ми избягаш!
Аз не съм Фантомас. а Фандор!
Не ме ли познахте? Да не стане като във влака!
Настигнете го! Онзи е бил Фантомас!
Г-н председател, искам думата. - Думата има проф. Шмит.
Господа... Фантомас!
Фантомас е тук! Тук е!
Дегизирал се е като мен! Ето го!
Аз не съм Фантомас, той е! Дръжте го, ще избяга!
Този не е Фантомас!
Ела.
Разпознаха ли те? - Качвай се.
Чия е тази кола? - На Фантомас.
Не ми е до шеги. И защо ми говориш с този глас?
Защото аз съм Фантомас.
Това е Фандор, идиоти такива!
Далече ли е конгресната зала? - Не, почти стигнахме.
Ще те пипна, Фантомас!
Ето го! Това е той - Фантомас! Веднага сваляй маската!
Махнете се! Този е луд!
Куфарът ми! Полиция!
Таксито ми отмъкна куфара!
Отмъкна ми куфара! Много ви благодаря.
Това е истинският професор! Отвличат го, не виждате ли?!
Психиатрична клиника
Първият фалшив професор беше журналистът Фандор.
Истинският професор остана в Париж.
Щом дойде вторият фалшив професор, уж беше истинският, но не!
Не беше ли той? - Не, Фантомас беше!
Извинете ме. - Разбира се Та...
В този момент всичко се обърка. Вторият фалшив, тоест Фантомас.
се нахвърли върху първия фалшив, тоест върху журналиста,
и стана меле Пата-кюта... - Меле, ясно.
Аз внезапно се обръщам и убивам двама с третата си ръка.
Имате трета ръка? - Да, на корема.
Нормално, къде другаде! - Не усложнявайте нещата.
Извинете. - Няма нищо, докторе.
В този момент се ударих по главата.
Виж ти!
Виждам трима Льофевровци. Истинският беше пристигнал.
Мислех, че съм хванал Фантомас, а той бил Льофевр.
Следите ли ми мисълта? - Да, да.
Та преследвам третия доктор... Какви ги говоря?! Третия учен..
Та преследвам Фантомас.
Хвърлям се върху истинския професор, мислейки го за фалшив, а той не бил.
Колко просто било. - Ето как в Рим
полицай номер 1 на Франция се оказа сред лудите.
Жертва на дълга си.
Професоре...
Г-н комисар, каква конфузност!
Господинът наистина е полицай номер 1 на Франция.
Некадърници! - Няма нищо
Колата ми е на ваше разположение. Пред сградата е.
Шофьорът ми ще ви придружи. Не натам. Насам.
Насам.
Аз съм комисар Жюв! Обадете се на инсп Бертран!
Никак не ви е било лесно.
Да вземат за луд мен - полицай номер 1 на Франция!
Ако журналистите разберат... - В нашата професия...
...е по-добре да ви вземат за луд. отколкото за глупак.
Вас няма опасност да ви пратят в лудница.
Трябва да направите своя избор.
Съвсем просто е.
Отговорете с "да" или "не".
Ако приемете предложението ми, брат ви ще остане невредим.
Защо ме измъчвате? Защо е всичкото това зло?
Добро, зло...
За мен добро е онова, което желая.
Свободна сте да си вървите,
но на никого не казвайте онова, което знаете.
От мълчанието ви зависи животът на брат ви и на приятелите ви.
Помислете си.
Вземете си нещо за писане. Нищо не чувам.
Дали сте ги инсталирали добре? - Имайте ми доверие.
Нищо не чувам. А, тя идва.
Тя върви... Прави нещо, не знам какво.
Покана.
Маркиз Де Ростели ви кани на бала с маски,
който организира на 27 септември в двореца си.
Чувам плискане на вода. Сигурно ще се къпе.
Влез.
Донесоха го за вас. - За мен?!
Сигурна ли сте? Оставете го на леглото.
Кое? - Откъде да знам!
Разопакова, разопакова... - Какво?
Не знам, още е опаковано. Разопакова...
Кой е? - Аз съм.
Какво стана? Къде беше? - Не мога да остана сама 5 минути!
От цял час те издирвам из града!
Леле мале...
Какво става? - Как само се карат!
Къде беше?
Къде е Мишу? - С познати, които пътуват за Париж.
Къде е Мишу? - Не знам.
Отбележете, че е в Париж с познати. - В Париж?
Какъв скандал стана...
Не сме женени, не ми дръж сметка! - Какво става?
Пусни ме! - Не си на себе си!
Странна жена.
Остави ме на мира! - Къде беше цял следобед?
Щом те интересува, да ми бе пратил онзи олигофрен комисар Жюв!
Безобразие! - Какво говорят?
Не е ваша работа! Тръгвайте!
Писна ми! Излизам!
Да не ви разстройвам, но годеницата ви се държи странно.
И аз недоумявам. Вижте.
Покана от маркиз Де Ростели... - Да, много странно.
Повече инициативност. Занапред аз ще ръководя операцията.
Благодаря, че дойдохте, Елен.
Доминото. Сложете си го. Бързо и тихо!
Всичко ли е готово?
Дали не сте ме предали? - Не, кълна се.
Бездруго няма значение.
Знаех, че ще проговорите
или че ще ви проследят.
Това бе част от плана.
Приятелите ви са тук, в капана ми,
и вече не можете да им помогнете.
Спите ли?! - Само с едно око.
Какво чакате, да я отвлече ли? - Спукана му е работата.
Щом излезем, с оркестъра се погрижете за хорото.
А после? - Хванете го на хорото!
След мен.
Моментът настъпи. Ще го сгащим на хорото.
Разбрахте ли?
Какви ги вършите?! - Тези са от Интерпол.
Трябва да го хванем за ръцете.
Какво искате от мен?
Скоро ще разберете.
Какво стана? - Той пусна ток на Интерпол.
Любов моя! - Не сега, скъпа, да бягаме.
Бързо! - Отведете Елен!
По-бързо, за бога!
Внимавайте! - Спрете!
Да бягаме.
Ама че работа!
Бертран!
Какво става с нас? - Бертран! Бертран!
Виж го ти него! - Простете, сънувах, че ме удрят.
Погледнете само.
Огледайте се. Били сме упоени.
Хубаво се насадихме.
Със сигурност сме у Фантомас. - Сам нямаше да се сетя!
Сигурно и Мишу държат тук. - Фантомас го е отвлякъл?
Не биваше да ти казвам. Той щеше да го убие.
Но вече всички сме в пълна безопасност!
Без ирония, моля. - Трябва да се измъкнем, но как?
Да опитаме така.
Вие го опитайте. - Не съм жаден.
Няма страшно, мирише приятно.
Чудесно е. - Сега аз.
Чудно. Да видим какво става. Няма време за пиене.
Това пък какво е? - Екрани.
Не съм сляп.
Ами тези копчета?
Край, повече нищо не пипайте! - Няма.
Здравейте, приятели. След малко ще дойда при вас.
Странно, няма прозорци. - Действително.
Ушите ми бучат. Явно сме в бункер високо в планината.
Акули! Невероятно!
Следователно единственият изход е нагоре.
Надявам се, че тук ви харесва.
Построих дома си на склона на залят от вода вулкан,
сред руините на древен град.
Несъмнено романтичната ви душа ликува, скъпа Елен.
Имах нужда от тишина и усамотение,
за да продължа експериментите си.
Господа, имам нужда от помощта ви.
Моля да придружите помощниците ми.
Тръгвай.
Успокойте се, скъпа Елен.
Мислете за срещата с брат си.
Дадох ви дума.
Хайде, стъпи тук!
Ти също!
Не може така! - Елен,
животът на брат ви и на приятелите ви
е във вашите ръце. - Защо е тази жестокост?
Жестокост ли? Става дума за научни изследвания.
Експеримент, за който мечтая от години.
Господа, вече сте в пълен състав.
Проф. Льофевр се присъедини към проф. Маршан.
Понастоящем под тези куполи се труди
елитът на световната наука.
Вече е възможно главата на животно да съществува, разделена от тялото.
Реших да проведа този експеримент с човешко тяло.
Ще преживеете забележителни мигове
и ако този велик ден се окаже за вас последен,
поне ще си идете с утехата, че сте пионери на новата наука.
След малко ще дойда при вас.
Представете си тези глави, отделени от телата,
да описват впечатленията си.
Какъв ужас!
Вие можете да сложите край на това. - Как?
Откакто лейди Белтам изчезна, имам нужда от компания.
Искам вие да ми бъдете спътница.
И да останете до мен напълно доброволно.
Оставям ви да помислите.
Ще доведа брат ви
и ще ви докажа, че аз винаги държа на думата си.
Недейте да нервничите, шефът ей сега ще дойде.
Приятелю... - Какво?!
Личи си, че имате добро сърце.
Млъкни!
Въпрос на симпатия е, на телепатия. - Казах да млъкнеш!
Нима ще откажете последна пура на една бъдеща жертва на науката?
Дори ще ти докараме шампанско. - И танцьорки.
Имам си пури, ей в този джоб са.
Хайде де, направете ми този жест.
Има за всички.
Една за вас. една за него...
И една за мен.
Нагласих ги на 19 секунди.
13. 14, 15...
Какво ви стана, та така пребледняхте?
Я се погледнете!
Пазачът горе!
Уцелих го! Успях! - Бързо, да ги развържем.
Да им помогнем! Заедно ще се измъкнем!
Благодаря.
Смели ми Бертран! Да не се радваме предварително.
Тайно изобретихме уред, излъчващ телепатични вълни.
За жалост засега действа само на 14,5 м.
Пак е по-добре от нищо. - Работи безупречно.
Ще ви демонстрирам.
Приближи се. По-бързо.
По-бързо, така...
Дай си оръжието Бавно.
Напред, точно така.
Качи се на стъпалото.
Качи се.
Затвори очи и заспи.
Невероятно!
Трябва бързо да спасим Елен. - Да вървим!
Е, какво решавате?
Свалете оръжието.
Работейки по твоя експеримент, ние тайно създадохме оръжие,
срещу което ти си безсилен. Ще го приложим върху теб. Гледай.
Приближете се. Точно така.
Хвърлете оръжието и напуснете.
По-бързо.
Не стреляйте, искам го жив!
Ето го там! - След него!
Хрумна ми нещо! Елате!
Елате, г-н комисар. - Качвайте се!
Побързайте, за бога!
Настъпете газта! Ама че таратайка!
Напротив, вдига 200 км/ч.
Газ! Никога няма да го настигнем! - Дръжте се!
Ще минем напряко.
Завийте надясно!
По-бързо, няма да ни избяга!
Наляво и право на пистата!
Още 20 м. и ще влезе в обсега. - Пипнахме го. Самолетът е далече.
Не вярвам на очите си!
Ще го настигнем със самолета.
Бързо, качвайте се!
Полиция! Конфискувам самолета! Бързо след онази кола!
По-бързо!
По-бързо, за бога! - Не пипайте!
Приближете го!
Трябва да сме на 15 м. - Защо?
С лъча ще го принудя да кацне. Още съвсем мъничко, за бога!
Казах да не пипате!
Приближете още малко!
Ще го изпуснем като миналата година.
Вратата...
Полудяхте ли?! - Какво правите? Счупихте вратата!
Не ме е грижа! - Ще паднете.
Поне си сложете парашут.
Ето, сложете си го. - Приближете се!
Разбрах де!
Приближете се, за бога!
Не си сложихте парашута. - Хайде, още съвсем малко!
Забравихте да си сложите парашута! - Имам си.
Не, това е някаква брезентова торба. - Все ми е едно.
Не ми пука, че и отгоре! Ще го пипна!
Дръжте се, г-н комисар!
Трябва да го хвана!
Помощ!
Фандор, не мога да летя!
Чакайте ме, идвам!
Дръжте ме здраво!
Дръжте се!
Ще те открия, Фантомас, и ще си получиш заслуженото!
Ще те открия и ще си получиш заслуженото!